Vagus nerve infection hypothesis/he

תיאורית עצב הואגוס - מציעה שאצל אנשים מסוימים, הסימפטומים של תסמונת העייפות הכרונית/מיאלג'יק אינספלומיאליטיס נגרמים על ידי זיהום בעצב הואוגס או סביבו. העצב הארוך ביותר במערכת העצבים האוטונומית בגוף האדם.

בשנת 2013, מייקל ואנלזקר, אז סטודנט לתואר שני באוניברסיטת טאפטס וכיום חוקר פוסט-דוקטורט בבית הספר לרפואה של הרווארד, פרסם את ההשערה

Michael VanElzakker

עצב הוואגוס, הנקרא גם עצב הגולגולת העשירי, מתחיל במוח ועובר במורד תא הגוף, עם ענפים המעצבבים את כל האיברים העיקריים.. הוא אחראי לתגובת המחלה, תגובה בלתי רצונית המאופיינת בעייפות,  חום, מיאלגיה, דיכאון ותסמינים אחרים הנצפים לעתים קרובות בחולים עם

תסמונת התשישות הכרונית.

תיאוריה
כפרי שהוסבר ע"י ד"ר מייקל ואנלזקר: "השערת עצב הואגוס של תסמונת התשישות הכרונית טוענת שהתסמינים של התסמונת הם גרסה פתולוגית מופרזת של של מחלה נורמלית שיכולה להתרחש כאשר נרתיקי גליה תחושתיים [גופים המכילים מספר תאי גופי עצב] או פרגנגליות [תאים לא עצביים שמקיפים עצבים] נגועים בעצמם בנגיף או חיידק כלשהו. תאי הגליה [תאים התומכים ומגנים על נוירונים] עלולים להפציץ את עצב הואגוס החושי עם ציטוקנים מעודדי דלקת וחומרים נוירו-אקסיצטטוריים אחרים, וליזום הופעה מוגזמת ואות התנהגות של מחלה בלתי פתירה. לפי השערה זו כל זיהום פתוגני של עצב הוואגוס יכול ליגרום לתסמונת התשישות הכרונית, מה שפותר את המחלוקת המתמשכת לגבי מציאת פתוגן בודד." התאים הנוירואימוניים שתפקידם להגן על העצב, כגון תאי פיטום ותאי גליה, יכולים לחוש בוגרם הזיהומי ולהיות מופעלים, בתורם מאותתים לעצב הואגוס שיעביר מידעל גבי זיהום למח, מה שגורם לתגובה המערכתית.

ואנלזקר מאמין שכל גורם זיהומי בעל זיקה לרקמות עצב יכול ליגרום לזיהום בעצב הוואגוס, כולל HHV-G, וירוס אפשטין-בר, וירוס וריצלה זוסטר, אבעבועות רוח, סוגים מסוימים של אנטרוווירוסים ואפילו בורליה, החיידק הגורם למחלת ליים. הוא חושב שזה יכול להסביר למה אף גורם זיהומי אחד לא בודד כגורם לתסמונת העייפות הכרונית, למרות שכל הגורמים הללו היו קשורים למחלה.

כדי לבחון את ההשערה, ואנלזקר משתמש בסריקות MRI ו- PET משולבת עם נוגדנים מסומנים ברדיו

כדי לחפש "פעילות תאית מוגזמת בגזע המח במקום שנקרא הגרעין של ה solitary tract

שבו כמ 80 אחוז מהאווגוסים החושיים הללו. לסיבי העצב יש את גופי התא שלהם הרעיון הוא שאם נוכל לראות אות נוסף שם, ושיש שם יותר פעילות אצל חולי תסמונת העייפות הכרונית מאשר אצל אנשים בריאים, זו תהיה עדות לכך שיש אות מוגזם המגיע מעצב הוואגוס לתוך המוח." בנוסף, הוא מציע שאחת האפשרויות היא דגימת ביופסיה של עצב הואגוס מחולי תסמונת התשישות הכרונית שמתו בטרם עת מסיבות אחרות. עם זאת, לאור הגודל וההסתעפות המורכבת ביותר של עצב הוואגוס, יהיה קשה להוכיח עדות ישירה לזיהום.

ראיות
עדויות עקיפות נדונות בהרחבה במאמר ההשערה. עדות ישירה לזיהום ויראלי בעצב הוואגוס תהיה קשה מאוד להשיג מכיוון שלא ניתן להסיר את כל עצב הוואגוס כדי לעבור ביופסיה.

דרכי טיפול
אם התאוריה תוכח כנכונה, הגישות האפשריות לטיפול יכללו:
 * טיפולים אנטי ויראליים - הבעיה הפוטנציאלית בטיפול אנטי ויראלי היא הצורך במגוון רחב של תרופות מכיוון שייתכן שלא יזוהה וירוס ספציפי אחד, ושתרופות אנטי-ויראליות נוטות לא להשפיע על נרתיקי גליה. [3 ]ד"ר חוזה מונטויה, וד"ר מרטין לרנר, פירסמו מחקרים המצביעים על כך שטיפול ב Valganciclovir IV עשוי להיות יעיל אצל חולי CFS שאצלם יש חשד לנוגדני IGG לEBV. לרנר כלל גם חולים עם IGG מוגבר ל CMV.    גם לרנר וגם מונטויה הוכיחו כי טווח טיפול ארוך (מעל 6 חודשים) יעיל יותר מטיפול קצר טווח באנטי [6 ]ויראליים.[5 ]   מחקרים על מכרסמים הראו שהחומר האנטי-ויראלי Famvir (famciclovir) חודר לגרעיני עצב היקפי טוב יותר מאנטי-ויראליים אחרים (למשל, Thackray & Feld 1996 J Infect Dis 173; Thackray & Feld 1998 Antimicrob Agents & Chemother 42), מה שהופך אותו לאופציה אטרקטיבית במקרה שלתסמינים המונעים על ידי זיהום סמוי או פעיל של וירוס הרפס של תאי גנגילה היקפיים בעצ הואגוס..


 * מעכבי תאי גליה - כגון lbudilast- תרופה אנטי דלקתית המשמשת בעיקר ביפן לאסטמה, שבץ וטיפול בכאב נוירופתי כתוספת לאופיואידים. Ibudilast חוצה את מחסום הדם-מוח ומדכא את הפעלת תאי גליה.


 * גירוי עצב הוואגוס - כולל העברת דחפים חשמליים לעצב הוואגוס באמצעות מכשיר רפואי. השימוש כיום שמור כטיפול משלים לסוגים מסוימים של אפילפסיה בלתי פתירה ודיכאון עמיד לטיפול, אך הוא נחקר כטיפול בר-קיימא במצבים רבים אחרים, כולל ME, CFS [5 ]ופיברומיאלגיה. גירוי עצב הוואגוס מקדם את ההשפעות האנטי דלקתיות של עצב הוואגוס המוטורי (העפרנטי-אימפולס עצבי המכוון ממערכת העצבים המרכזית אל הפריפיריה, אימפולס מוטורי). במקרה של תיאורית הזיהום של עצב הוואגוס, היא עשויה גם לווסת איתות חושי מוגזם (אפרנטי-אימפולס מוטורי המכוון מאיבר חישה אל מרכזי חישה במח, אימפולס סנסורי).


 * מסטינון (Pyridostigmine) - תרופה החוסמת את הפירוק האנזימטי של אצטילכולין, שהוא הנוירוטרנסמיטר העיקרי של עצב הוואגוס, במיוחד הענף הפאראסימפטטי/מוטורי/עפרנטי. מסטינון נרשם לעתים קרובות ל-POTS, במיוחד כדי לשפר טכיקרדיה, והוא יכול לעבוד בצורה סינרגטית עם גירוי עצב הוואגוס.


 * Celebrex - Celebrex הוא מעכב COX2, החוסם אנזים המהווה חלק מייצור פרוסטגלנדינים. כאשר תאי גליה מופעלים, הם מייצרים מתווכים נוירואקסיטטוריים - מולקולות המפעילות תאי עצב. על פי תיאורית הזיהום של עצב הוואגוס, זיהום בגרעיני עצב הוואגוס גורם להפעלה של תאי גליה קשורים, אשר בתורם מעוררים יתר על המידה את עצב הוואגוס באמצעות מתווכים אלה. פרוסטגלנדינים הם אחד המתווכים הנוירו-אקסציטטוריים הללו, יחד עם ציטוקינים פרו-דלקתיים, תחמוצת חנקן, מיני חמצן תגובתיים, גלוטמט וגורם גדילה עצבי. מלבד המנגנון האנטי דלקתי של עיכוב COX2, נגיפי הרפס מעלים ויסות של COX2 כדי לסייע בשכפול משלו (למשל, Reynolds & Enquist 2006 Rev Med Virol 16).


 * Ampligen - תרופה הממריצה ייצור של אינטרפרון טבעי.

מחקרים משמעותיים

 * 2013, Chronic fatigue syndrome from vagus nerve infection: a psychoneuroimmunological hypothesis.


 * 2016: Autonomic correlations with MRI are abnormal in the brainstem vasomotor centre in Chronic Fatigue Syndrome

ראו גם

 * Vagus nerve stimulation

מידע נוסף

 * 2013, CFS: a herpesvirus infection of the vagus nerve?
 * 2013, One Theory To Explain Them All? The Vagus Nerve Infection Hypothesis for Chronic Fatigue Syndrome
 * 2014, Michael VanElzakker Ph.d Talks – About the Vagus Nerve Infection Hypothesis and Chronic Fatigue Syndrome (ME/CFS)
 * 2015, Chronic Fatigue from Vagus Nerve Infection a Psychoneuroimmunological Hypothesis transcript of podcast


 * 2016, Vagus Nerve Infection Hypothesis and the Driscoll Theory
 * The spread of EBV to ectopic lymphoid aggregates may be the final common pathway in the pathogenesis of ME/CFS
 * Twitter #VNIH